‎UN SERIAL NETFLIX
‎Nu e niciun motiv să facem ‎o clădire ca asta.
‎Ți s-a mai spus că ești arogant?
‎Nu știu ce înseamnă asta, ‎dar planurile astea sunt bizare.
‎Asta e tot. Urmează schițele!
‎Am spus că nu înțeleg schițele astea. ‎Și nici pe tine!
‎După ce sarcina e îndeplinită.
‎- Îi vrei morți? ‎- Pe toți.
‎Revenim imediat.
‎Toți morți.
‎Cum se face că noi încă suntem aici,
‎dar întregul univers ‎se duce pe apa sâmbetei cosmice?
‎- Pe noi ne ia valul ultimii. ‎- Nu vorbeam cu tine.
‎L-a văzut cineva pe Klaus?
‎- Sau pe tata? ‎- Vor veni.
‎Serios? A fost aglomerat?
‎Suntem în viață ‎pentru că suntem speciali, nu?
‎Suntem singurii care pot salva universul.
‎- Întrebare. ‎- Da.
‎N-am încercat și am dat greș?
‎Da, pentru că planul lui a fost prostesc.
‎- Am unul mai bun. ‎- Desigur.
‎Încercăm marele accelerator ‎de particule hadrom.
‎Voi faceți calculele
‎și lansăm Kugelblitz-ul în spațiu.
‎Nu credeați că știu asta, nu?
‎E în Elveția.
‎De hadron.
‎Nu de hadrom, idiotule!
‎Măcar încearcă, calmar de rahat.
‎Tu cu ce ai contribuit?
‎Și-a aruncat în aer familia.
‎Vrei să vorbim despre probleme de familie?
‎Ar fi trebuit să explodeze ‎fața ta pe gâtul ăla!
‎Aș vrea să am un tort să te lovesc ‎cu el în față!
‎- Despre ce vorbești? Taci! ‎- Mai bine te-ai potoli, altfel…
‎Alo! Ați terminat?
‎Universul dispare afară.
‎Așa că puteți schimba șezlongurile ‎de pe Titanic
‎dacă vă simțiți mai bine.
‎Dar rămâne faptul că am ajuns prea târziu.
‎Cinci, haide!
‎S-a terminat, Luther. Am dat greș.
‎Haide! Nu se poate să se fi terminat.
‎Da, Cinci. Trebuie să găsim o soluție.
‎Bine. Ce-ar fi să facem un pas înapoi?
‎Priviți situația de ansamblu.
‎Majoritatea a petrecut ultimele 28 de zile ‎încercând să oprească sfârșitul lumii.
‎Ce am realizat?
‎Ne-am făcut prieteni pe drum.
‎Incorect!
‎Știți ce am făcut?
‎Nimic. Am înrăutățit lucrurile ‎de fiecare dată.
‎Amin!
‎Când am fost la Comisie,
‎am avut o conversație ‎cu mine la vârsta de 100 de ani.
‎Iar ultimele mele cuvinte au fost: ‎„Nu salva lumea.”
‎„Nu salva lumea”?
‎„Nu salva lumea.”
‎N-am auzit prostie mai mare.
‎Oare? Orice am face nu funcționează.
‎Tot ce facem e să salvăm lumea o zi, ‎ne batem pe spate,
‎apoi totul se duce de râpă iar.
‎- Poate noi suntem problema. ‎- Da. Noi.
‎Deci, stai așa.
‎Marele tău plan e niciun plan?
‎Exact. Obiecție de conștiință.
‎De ce nu? Am încercat restul.
‎Poate de asta are nevoie universul.
‎Eu zic să acceptăm apocalipsa. ‎Să vedem ce e pe partea cealaltă.
‎Dacă nu e nimic?
‎Mi-a părut bine să vă cunosc.
‎Orice aveți pe listă, ‎vă recomand să o faceți acum.
‎Ca să menținem nota fericită,
‎noi avem…
‎- Ce naiba! ‎- Bine.
‎Avem un mic anunț de făcut.
‎Ne-am logodit!
‎Omoară-mă, Iisuse!
‎Idioți!
‎Acum?
‎Da. Ne dăm seama ‎că momentul nu e tocmai ideal.
‎Dar, evident, e acum sau niciodată. ‎Nu-i așa, Cinci?
‎Nu mă băga în asta, te rog.
‎Oricât timp ne-a mai rămas, ‎vrem să îl petrecem cu voi toți.
‎Am fi extrem de încântați
‎dacă ni v-ați alătura ‎în sala de mese la ora 18:00
‎ca să ne sărbătorim iubirea
‎și unirea oficială a ce a mai rămas ‎din familiile noastre.
‎Codul vestimentar e ‎black tie ‎creativ.
‎Domnule Rodo.
‎Sir Reginald, bine ați revenit!
‎A trecut ceva vreme.
‎Vă cunoașteți?
‎Desigur. Hotelul e al meu.
‎- Unde sunt copiii? ‎- Sunt sus.
‎Bine. Pregătește-mi camera!
‎Imediat, domnule.
‎- Haide, băiete! ‎- Ai spus că deții hotelul?
‎Nu e timp să discutăm ‎investiții imobiliare.
‎- Trebuie să lovim cât fierul e cald. ‎- Să nu uiți!
‎Dar, tăticule, nu putem da buzna acolo.
‎Despre ce vorbești?
‎Zic doar, încearcă să nu fii prea
‎cum ești de obicei.
‎Urmează-mă, Klaus!
‎Și tu ai făcut toate astea singură?
‎Și Luther m-a ajutat. ‎Am stat treji toată noaptea.
‎Uimitor!
‎- Tată? ‎- Klaus?
‎- Bună! ‎- Slavă Domnului!
‎Adunați-vă, copii! Repede!
‎- Unde naiba ai fost? ‎- Reg și eu.
‎Am fost prinși într-o călătorie tată-fiu ‎de final de lume.
‎Petreceți timp împreună?
‎Da, am râs, am plâns, ‎ne-am jucat în trafic,
‎pe scurt, sunt nemuritor acum.
‎Stai. Ce ești acum?
‎Klaus, te-ai apucat iar de prafuri?
‎Cred că întrebarea mai pertinentă e ‎de ce vă jucați cu borcane?
‎Sunt invitații.
‎Nu se joacă nimeni.
‎Eu și Luther ne căsătorim.
‎Spațiul și timpul se prăbușesc, ‎iar voi plănuiți o nuntă?
‎Da, iar chestia e
‎că locurile sunt limitate.
‎Așa că e locul și farfuria, ca să știi.
‎Așa v-am crescut? ‎Țara arde și baba se piaptănă?
‎Ține minte ce am vorbit.
‎- Respiră! ‎- Liniște, sunt pe val.
‎- Tată, ți-ai luat pastilele? ‎- De fapt, nu le-am luat.
‎Și pot confirma ‎că nu m-am simțit niciodată mai bine.
‎Ați crezut că mă puteți droga și încetini,
‎să-mi preluați afacerile ‎și să-mi risipiți averea.
‎Klaus a fost a avut bunăvoința ‎să mă ajute să mă las de otrava aia.
‎Și acum că ceața s-a înălțat,
‎pot să văd planurile voastre mârșave ‎cu o limpezime care te întărește.
‎I-ai oprit medicamentația? ‎La ce te-ai gândit?
‎E singurul care gândește.
‎Toți ați putea învăța ceva ‎de la acest tânăr impresionant.
‎Lumea chiar se sfârșește. Doamne!
‎Cât despre restul, ‎antrenamentul vostru va fi reluat imediat.
‎Nu mai avem timp ‎și avem o misiune de îndeplinit.
‎Sunt pregătit. S-o facem!
‎Să ghicesc.
‎Proiectul Uitare?
‎De unde știi?
‎Am auzit totul de la Pogo.
‎Un nume pe care nu l-am mai auzit ‎de ceva vreme.
‎Și a confirmat ‎ce am bănuit mereu despre tine.
‎Adică?
‎Că ești un nebun sadic,
‎care plănuiește să ne parieze viața ‎într-o altă misiune inutilă.
‎Te-ai încrezi într-un cimpanzeu nemulțumit
‎în locul tatălui tău?
‎În orice zi.
‎Nimeni nu te vrea aici, tată.
‎Mai bine pleci.
‎Nu vorbești pentru noi toți, uriașule.
‎Poți să i te alături.
‎Înțeleg. Deci la asta s-a ajuns.
‎Insurecție.
‎Nu e genul de erecție ‎pe care o dorim aici, bine?
‎Toată lumea să rămână calmă.
‎E clar că sunteți pe o frecvență diferită.
‎Tataie, hai să bem ‎o ceașcă de ceai în apartament.
‎- Dă-mi drumul! ‎- Luther, Sloane.
‎Doamne! Sunt încântat.
‎Sunteți superbi. ‎Trimiteți-mi lista cu cadouri!
‎Viktor, am o întrebare.
‎Mai mult o cerere.
‎E de ultim moment... ‎Toată chestia e de ultim moment...
‎Ce e?
‎Vrei să fii cavaler de onoare?
‎Nu trebuie să faci mare lucru.
‎Stai lângă mine și te asiguri ‎că nu mă port ca un idiot.
‎Mi-ar plăcea.
‎Bine. Grozav!
‎Bine, avem un program încărcat.
‎Petrecerea burlacilor e în 15 minute ‎și nu toți sunt invitați…
‎- Ce ai spus? ‎- Deci…
‎Nimic, frate. Nimic.
‎Bine.
‎- Încă faci pe neinteresatul? ‎- Liniște!
‎- Mă gândesc. ‎- Da, miroase. Deschide o fereastră!
‎Trebuie să mă gândesc la multe.
‎- La ce? ‎- La sfârșitul lumii.
‎Bine. În timp ce toți așteptăm ‎marea descoperire,
‎băieții așteaptă o nuntă.
‎- Nu merg. ‎- Pe naiba!
‎Ești însoțitorul meu. Îmbracă-te!
‎Nu merg la nicio nuntă la sfârșitul lumii,
‎când ar trebui să o salvez.
‎Cel mai bun pariu a fost un cub Rubik uman ‎care a explodat. Ce sugerezi?
‎Să batem pe cineva. Ce faci?
‎- Mergi. ‎- Trebuie să avem grijă de un copil.
‎Crezi că nu știu asta? La mine în burtă e…
‎Atunci de ce nu lupți mai tare?
‎Nu pentru toate merită să lupți. ‎Se poate să nu supraviețuim.
‎Vreau să încerc să petrec timpul ‎cu tine și copilul.
‎Parcă Lupul Singuratic nu avea nevoie ‎de nimeni?
‎A cunoscut o doamnă nebună.
‎S-a răzgândit.
‎Te iubesc, Diego, dar nu mă duc ‎într-o misiune sortită eșecului
‎cu fratele tău lățos și tatăl senil.
‎- Ascultă-mă… ‎- Nu.
‎Îți poți petrece seara luptându-te ‎cu apocalipsa ta sau fiind cu mine.
‎Nu face asta!
‎Ori una, ori alta.
‎Lila.
‎Te aleg pe tine.
‎Se pare că am calculat greșit ‎cât de mult mă displac acești copii.
‎Da, te urăsc, te disprețuiesc.
‎Adică, chiar te găsesc respingător.
‎E deajuns.
‎Ascultă, tată, avem de-a face ‎cu suflete sensibile.
‎Sunt deja frânți și nu au nevoie de tine ‎să le faci reproșuri.
‎Nu-și vor îmbunătăți capacitățile ‎dacă nu înțeleg
‎cât de incredibil de incompetenți ‎și dezamăgitori sunt.
‎Există ceva…
‎- Tată, putem vorbi? ‎- Nu e momentul potrivit.
‎- Durează o clipă… ‎- Nu acum. Ce spuneai?
‎Vorba dulce mult aduce.
‎Înțelegi ce spun? ‎Încercăm să ne împrietenim cu ei.
‎De ce să mă împrietenesc cu copiii mei?
‎Asta fac hipioții și cei cu stimă scăzută.
‎Tot ce spun e
‎să încercăm să discutăm puțin ‎înainte să facem pe Stalin?
‎Salut! Ce mai faci?
‎Dumnezeule!
‎Îmi place combinația
‎cravată cu ac și vestă.
‎De unde ai luat-o?
‎Ce mai vreme apocaliptică, nu? ‎Chestii de genul ăsta.
‎Haide! Vino aici!
‎Ia loc. Bea ceva!
‎Vreau
‎să-mi spui ceva drăguț.
‎Te provoc!
‎Să te văd!
‎Ai o frunte bine proporționată…
‎ceea ce îmi spune că ești atent, ‎dar ușor distrat.
‎Super!
‎Da, mai merge îmbunătățit.
‎Ideea e că ei nu te cunosc ca mine.
‎Au nevoie timp să se obișnuiască ‎cu versiunea asta a ta.
‎Timpul e ceva ce ne lipsește.
‎Bine că avem o nuntă de stricat diseară.
‎Da? De ce? Nu mă vrea nimeni acolo.
‎Vor să câștigi dreptul de a fi acolo.
‎Fii tată, nu șef! Tată, nu șef.
‎Crede-mă, dacă îți arăți sprijinul ‎pentru Luther va fi de mare ajutor.
‎Haide, Luther!
‎Din când în când, mă prăbușesc
‎Și am nevoie de tine acum
‎Am nevoie de tine mai mult ca oricând…
‎Nu-i așa că are voce de înger?
‎Da, hai cu notele înalte!
‎Cântă!
‎Pe vecie…
‎Nu-mi vine să cred că Luther ‎e primul dintre noi care se însoară.
‎Mie, da. Se juca cu figurinele mele ‎de-a căsnicia.
‎Ba nu.
‎Nu așa mi-am imaginat petrecea burlacilor.
‎Lumea duce lipsă momentan de stripperi ‎și biscuiți de ceai.
‎M-am mirat că nu l-ai invitat ‎pe tata să vină cu noi.
‎Zău așa! E un suflet bun și grijuliu.
‎Nu e ca Hargreeves al nostru. Din contră.
‎Dar recunosc că aveam nevoie ‎de o pauză de la bătrânul dulău.
‎Nu pot spune nimic
‎O eclipsă totală a inimii
‎Ce-i cu fețele astea plouate? ‎E o petrecere.
‎Mă bucur că ne ducem în forță ‎cât mai putem.
‎În cinstea noastră!
‎A fost o cursă de pomină!
‎- Noroc! ‎- Noroc!
‎Cine urmează?
‎Eu, fiindcă am luat în sfârșit o decizie.
‎Ce o să fie, maestre?
‎O să fie un duet, prietene.
‎Da!
‎Mă simt special.
‎O să fie tare!
‎Karaoke-ul nu e tare. Asta e ideea.
‎M-am simțit de minune
‎N-am mai simțit așa ceva niciodată…
‎Bine!
‎E adevărat…
‎O să-mi fie dor de asta.
‎Și îți datorez ție totul…
‎Mie, nu. Ăștia sunt chiar nașpa.
‎Nu asta am vrut să spun.
‎Știu.
‎Și îți datorez ție totul…
‎Și mie o să-mi fie dor.
‎Atmosfera s-a încins!
‎Îmi mai faci o favoare?
‎Da, orice.
‎Vorbește cu Allison.
‎- Nu. Haide! Nu pot… ‎- Viktor, te rog!
‎Și ce să îi spun? ‎De ce mi-ai ucis prietenul?
‎Chiar vrei să compari numărul de cadavre?
‎Nu vreau să fie singură ‎când se termină toate astea.
‎Cinci a spus-o. ‎Dacă e ceva pe lista ta, fă-o acum.
‎De ce trebuie să fie pe lista mea?
‎Pentru că mereu a fost bună cu tine.
‎Mai bună decât am fost noi.
‎Pentru că se pare că înțelegem importanța
‎Nu uita…
‎Luther!
‎Haide!
‎Viktor, nu fi timid! Diego, și tu.
‎Nu cred că vreți asta.
‎Bine, la naiba!
‎- Hai și tu, Diego! ‎- Haideți, mai cu viață!
‎Ar putea fi iubire
‎Pentru că
‎M-am simțit de minune
‎Nu, nu m-am simțit niciodată așa
‎Da, jur
‎- Da, jur ‎- E adevărat
‎Și îți datorez ție totul
‎Pentru că m-am simțit de minune
‎Și am căutat prin fiecare ușă deschisă
‎Până am aflat adevărul
‎Deci e oficial.
‎Am timpanul spart,
‎iar idiotul cu cuțite ‎chiar nu poate cânta.
‎Diego. Știi că îl cheamă Diego.
‎În fine.
‎Ce ar fi să încerci să fii drăguț ‎cu el și ceilalți?
‎De ce aș face asta?
‎Oricât mi-ar plăcea să-ți rezolv ‎problemele de furie acum,
‎trebuie să revin la asta. ‎Nunta e într-o oră.
‎Fei e moartă.
‎Da. Știu. La fel și ceilalți.
‎Deci asta e tot?
‎O să-ți întorci spatele ‎la Sparrow Academy?
‎L-ai auzit pe tata. ‎Trebuie să ne antrenăm.
‎O să se întâmple ceva de proporții!
‎Aș vrea să vorbești despre nunta mea.
‎Bine.
‎Sloane, ascultă-mă…
‎Nu. Tu să mă asculți!
‎Îmi pare rău că nu te-au invitat ‎la petrecerea burlacilor.
‎Nu-mi pasă de asta.
‎Ba da.
‎Îți pasă mai mult de petrecerea burlacilor ‎decât de Fei sau de ceilalți.
‎Sau de a salva lumea.
‎Asta…
‎Asta e o nebunie.
‎Oare?
‎Noi doi n-am fost niciodată singuri.
‎Am fost mereu noi șapte. ‎Acum ești doar tu.
‎Felicitări, Ben! ‎În sfârșit, ești Numărul Unu.
‎Sunt un Sparrow, la fel ca tine.
‎Eu nu mai sunt.
‎Ce e așa de special la ei?
‎Sunt o familie adevărată.
‎Nu există ca să vândă figurine și sacoșe.
‎- Am fost mai mult de atât. ‎- Oare?
‎De ce e atât de important ‎pentru tine să fii Sparrow?
‎Pentru că nu am nimic altceva.
‎Nu sunt sigur că e destul de mare.
‎Sper să fie ‎open bar.
‎Zău așa! ‎E pentru Luther. Să fim mai veseli.
‎Nu știu. În mod normal, ‎fundul meu arată bine.
‎Văd că ai ales ‎costumul supradimensionat. Original.
‎Îți dai seama ‎că nu sunt paparazzi aici, nu?
‎Poftim? Fir-ar!
‎Ascultați-mă, voi doi! E ziua mea, bine?
‎Deci, dacă vă puteți înțelege câteva ore,
‎puteți considera că e cadoul meu de nuntă.
‎El a început…
‎- Tu ai început. ‎- Pe bune?
‎E ziua mea!
‎Două ore. Credeți că vă descurcați?
‎Da, bine.
‎Mulțumesc.
‎Mamă!
‎Hai să terminăm odată, ‎înainte să mor de penibil.
‎Dragi mei,
‎ne-am adunat azi aici pentru un timp bun, ‎nu pentru mult timp,
‎așa că hai să ne distrăm.
‎Fiindcă soarele nu poate străluci ‎în fiecare zi.
‎Pot să aud un amin?
‎- Amin! ‎- Amin!
‎Amin!
‎Luther, o iei pe bunăciunea asta de soție?
‎Da.
‎Sloane, promiți
‎să-l iubești și să-l prețuiești ‎pe ticălosul ăsta păros și mare,
‎în următoarele 24-48 de ore?
‎Plus, minus o zi.
‎O să încerc.
‎Atunci…
‎Îmi cer scuze.
‎Vă declar căsătoriți!
‎Trăiască apocalipsa!
‎E mai rău decât apocalipsa.
‎Așa mai merge.
‎Face cinci dolari pentru o poză medie. ‎Opt, dacă vreți două.
‎- Ai văzut festinul? ‎- Impresionant!
‎Eu am făcut tortul.
‎Trei niveluri. Da. Ai gustat mielul?
‎- Nu. ‎- E așa de bun!
‎- Da? ‎- Da.
‎Lasă-mă să gust dintr-al tău, dar cu sos.
‎- Mielul meu? ‎- Da. Dă-mi să gust!
‎- Cinci! ‎- Doamne!
‎Fratele meu!
‎Ce vrei?
‎Ascultă, tata e sus acum ‎cu un plan să salveze totul.
‎Și ce-ai zice să mergem sus ‎pentru o discuție?
‎Acum sunteți ca Pic și Poc?
‎Tatăl ăsta e diferit. E o țestoasă.
‎Dur la exterior,
‎dar drăguț și încrețit
‎și ocazional delicios la interior.
‎- Klaus? ‎- Da?
‎Câinii bătrâni ca mine și el ‎nu se schimbă niciodată.
‎Nu l-a interesat niciodată ‎ce e bine pentru noi.
‎Deci, singurul meu plan pentru diseară e ‎să mă fac muci.
‎Sigur.
‎- Fă-ți de cap! ‎- Așa o să fac.
‎Klaus, nu te gândi să mergi acolo ‎și să-i umpli capul gol cu idei proaste.
‎Moi?‎ Cum îndrăznești…
‎Poate că ești imposibil de ucis, ‎dar voi găsi o cale...
‎să mă asigur că timpul tău pe planeta asta ‎e plin de durere și suferință.
‎Ai înțeles?
‎Da. Bine.
‎Super. Zâmbește!
‎Pa!
‎Am luat mielul.
‎Serios?
‎Cât de repede putem pleca?
‎După discursuri.
‎Nu cred că rezist atât.
‎L-ai văzut pe tata?
‎Bea ceva, Ben.
‎Relaxează-te o dată în viața ta jalnică.
‎- Mazel tov‎ pentru domnul și doamna. ‎- Salut, frate!
‎- Noroc! ‎- Acum, despre tata.
‎- Nu. ‎- Nu.
‎- Răspunsul e nu, Klaus. ‎- E un om schimbat.
‎- Omul e incapabil de schimbare. ‎- Lulu, e diferit.
‎M-a ajutat să-mi depășesc temerile ‎din copilărie. Ne-am jucat împreună.
‎Stai. Te-ai jucat cu tata?
‎Da, îi spunem „mingeo-buz” ‎dar e chestia noastră.
‎Poți să găsești și tu ceva cu el.
‎Vrei să încetezi? Te păcălește.
‎- Ba nu. ‎- Ba da.
‎- Mai rău. ‎- Haide!
‎Ești folosit de propriul tată.
‎Da, dar cred că dacă-i dai o șansă…
‎Klaus!
‎Iubire, e în regulă.
‎E nunta noastră.
‎Ai dreptate. Scuze.
‎- Da. ‎- Îmi pare rău.
‎Da. E bine.
‎Încerc să mă bucur de nunta mea.
‎- Și tu ar trebui. ‎- Bine.
‎- Du-te și ia somon la ceașcă. ‎- Sună bine.
‎Bine?
‎Bine. La naiba, am încercat.
‎Da, e mielul meu.
‎Ăla e mielul tău.
‎Nu cred că-l detestă.
‎Ar trebui s-o facem mai târziu.
‎Ce naiba caută el aici?
‎Hei!
‎E în regulă.
‎Nu e în regulă.
‎Să încercăm să fim civilizați.
‎Pentru mine?
‎Bine.
‎Sper să nu se așeze aici.
‎- Sper să nu se așeze. ‎- Ce caută aici?
‎Da, continuă să mergi.
‎- Cine l-a invitat? ‎- Taci și suferă ca noi!
‎Nu-s invitat la petrecerea burlacilor ‎și el e invitat la nuntă?
‎- Chiar nu te poți relaxa? ‎- Acum suntem toți aici.
‎Ben?
‎Calmează-te!
‎Mănâncă ou umplut cu cuțit și furculiță?
‎E trist. Asta mă întristează.
‎Mă prezinți.
‎- Acum! Haide! ‎- Ba nu.
‎Du-te!
‎- Chiar vrei să… ‎- Da, haide! Arăt bine?
‎Da, arăți bine.
‎Tată?
‎Lila.
‎Lila. Sir Reginald Hargreeves.
‎Dle Hargreeves, încântată!
‎Detectez un accent din East End?
‎Bună ureche!
‎Al meu a fost eliminat ‎în favoarea reginei.
‎Să ghicesc. Spitalfields?
‎- Aproape. Whitechapel. ‎- Știi Cat and Custard.
‎- Lângă Fox and Hound. ‎- Cel mai bun local.
‎Ce n-aș da pentru un piure de mazăre!
‎Cum ai ajuns cu ăsta?
‎Ne-am cunoscut într-un ospiciu.
‎Nu mă îndoiesc.
‎Se poate să-i lipsească o doagă, ‎dar e suficient.
‎Într-adevăr.
‎Este un specimen aparte.
‎Bravo, băiete!
‎Mulțumesc, tată.
‎E un moment nefericit.
‎De ce?
‎Ai fi fost un tată bun.
‎Benihana, nu mă lovi!
‎Ascultă.
‎Știu că nu am fost cei mai buni prieteni ‎în cronologia asta,
‎dar am o misiune pentru tine.
‎Încântător!
‎Zece oameni.
‎- Au mai rămas zece oameni. ‎- Bine.
‎Lui Ben beat îi plac numerele și creveții.
‎Și nici măcar nu m-ați putut invita ‎la petrecerea burlacilor.
‎I-am îndepărtat în sfârșit ‎carapacea lui Ben cel rău?
‎- De ce nu mă plăceți? ‎- Pentru că ești un mare nemernic.
‎- Dar vă plăcea celălalt Ben. ‎- Îl iubim, da.
‎De ce? Ce era special la el?
‎Pentru că era atotștiutor.
‎Era cicălitor.
‎Era un nor întunecat într-o zi însorită.
‎Toate astea sunt lucruri rele.
‎Da, dar lui i se potriveau.
‎Bine, știi ceva? ‎Sunt mult mai bun decât celălalt Ben.
‎Am fost Numărul Unu. De două ori.
‎Lui tata îi pasă?
‎Nu. Era ocupat cu tine.
‎Se pare că te străduiești prea mult. ‎Uită-te în jur.
‎Nimeni nu-și lustruiește cizmele ‎sau își calcă colanții.
‎Suntem un circ total și de rahat. ‎Ai înțeles?
‎Iar Ben al nostru
‎era și el un astfel de dezastru ‎și asta îl făcea ușor de îndrăgit.
‎Bună seara!
‎Știu că e obișnuit ca tatăl miresei…
‎- Nu am chef. ‎- Allison.
‎Nu. Înțeleg. E o nuntă.
‎Toată lumea e beată ‎și toți suntem prietenoși.
‎- Dar nu mă simt așa. ‎- E în regulă.
‎Nu trebuie să fii ‎într-o dispoziție festivă.
‎Dar te rog să mă asculți.
‎Sloane, de când erai mică,
‎am știut mereu ‎că ești extrem de inteligentă.
‎Deși nu pot spune ‎că îl cunosc prea bine pe Luther,
‎din câte am văzut,
‎se pare că ai găsit un partener adecvat.
‎- L-a numit pe Luther adecvat. ‎- Cel mai frumos lucru pe care i l-a spus.
‎Eșarfa îl face mai puțin dur.
‎Recunosc că, tată fiind, ‎nu am fost fără defecte.
‎Sper ca aceste neajunsuri
‎să fie văzute doar ca o asperitate ‎pe un gazon de altfel plin de verdeață.
‎Îmi pare rău.
‎Am greșit.
‎Am mințit și…
‎ți-am trădat încrederea.
‎Dar tu ești
‎mai importantă pentru mine ‎decât orice în lumea asta.
‎Mă ierți?
‎Nu.
‎Nu cred că o să te iert.
‎Sunt mândru să vă spun copiii mei.
‎Chiar și celor pe care i-am crescut ‎într-o altă versiune a mea.
‎Sper că în seara asta putem crea ‎câteva amintiri speciale…
‎în cât timp ne-a mai rămas.
‎Dacă nu mă ierți, să știi că eu te iert.
‎Pentru ce?
‎În încheiere…
‎N-am greșit cu nimic.
‎M-am săturat
‎să fiu ticăloasa ‎care trebuie să cedeze în favoarea ta.
‎- M-am săturat să fiu o fraieră. ‎- Tu ești fraiera?
‎Toată viața ai spus ‎că ai vrea să fim apropiați
‎și am reușit să fim, într-un final.
‎Și tu ai dat-o în bară.
‎Nu eu.
‎Chiar așa vrei să o încheiem?
‎Nu-ți face griji. O să dorm bine.
‎Soarele răsare ‎peste un câmp de crizanteme.
‎O mamă voalată, ușor geme.
‎Cei care jelesc în negru vin, mulți,
‎să își îngroape oftatul inimii.
‎Cu respirația superficială ‎și cu timpul eclipsat,
‎mă rog ca Doamna cu coasa ‎să nu te sărute apăsat.
‎Nu are niciun sens.
‎Frumos. Bravo, tată! Bravo!
‎Nu-l credeam în stare pe bătrân.
‎Bine.
‎E timpul să descrețim frunțile.
‎Asta e pentru toți petrecăreții.
‎Intră
‎Stai jos, domnule Singuratic
‎Ai ajuns prea târziu…
‎Să recapitulăm seara asta.
‎Ben și Cinci sunt beți turtă.
‎Domnule Tristețe…
‎Viktor și Allison ‎aproape că s-au luat la pumni.
‎- Da. ‎- Da.
‎Iar tata a recitat ‎o poezie macabră ciudat de emoționantă.
‎Dar cred că va rămâne…
‎Nu e rău pentru o nuntă ‎a familiei Hargreeves la sfârșit de lume.
‎N-am avut nevoie de ceva măreț.
‎Doar de asta aveam nevoie.
‎Nici nu-ți pot oferi un zâmbet…
‎Așa eram și noi.
‎N-am fost niciodată așa.
‎Ce scârbos!
‎Așa mai merge.
‎Cine a plănuit lucrurile așa?
‎Fără supărare
‎Dar știi că n-am găsit ce căutam
‎Probabil e un lucru bun.
‎Aș fi fost o mamă de rahat.
‎Mă îndoiesc.
‎Salutare!
‎Să știi că am văzut
‎și apreciez că ai încercat.
‎Nu!
‎- Ce? ‎- Nu!
‎- Klaus, de ce l-ai adus pe Ben? ‎- Zău așa!
‎- Ascultați-mă înainte… ‎- Ascultați-l!
‎Fratele pe care l-ați cunoscut ‎ca Ben nu mai e.
‎Nu mă refer la Ben al nostru. ‎Mă refer la Ben ăsta.
‎Ticălosul a dispărut.
‎- Nu mai e. ‎- Ce tot spui?
‎Omul care stă în fața voastră ‎e noul Ben nou,
‎e unul dintre noi și e membru al echipei.
‎- Și face parte din familie! ‎- …parte din familie!
‎Drept cadou de bun-venit, ‎sugerez să-l aruncăm de pe acoperiș.
‎- Te ajut. ‎- Zău așa!
‎Știți ce?
‎- Poate rămâne. ‎- De ce?
‎Fiindcă e nunta mea. Haide! Poate rămâne.
‎Da!
‎Știam eu.
‎Uriașule! Foarte drăguț din partea ta.
‎Da. Cu plăcere.
‎Măiculiță!
‎Știți ceva? Tot ce mi-am dorit ‎s-a întâmplat în seara asta.
‎Să te însori?
‎Toată lumea se unește ‎atunci când e important.
‎O familie mare și fericită.
‎Hopa!
‎Cred că o să dau la rațe.
‎De fapt,
‎cred că mi-e foame. ‎Pe curând! Mă duc la bufet.
‎O să fie bine?
‎E Cinci. Ce părere ai?
‎- Hai să ne retragem! ‎- E devreme.
‎Noapte bună!
‎- Unde mergem? La culcare? ‎- E devreme.
‎Nu-l recunosc.
‎Ben!
‎Unde se duce?
‎Nu e sfârșitul.
‎Haideți! Cine se bagă la un Scrabble?
‎Karaoke.
‎- Da. ‎- E semnalul meu.
‎- Noapte bună! ‎- Noapte bună!
‎După tot cât am discutat, ‎ar fi o nebunie să așteptăm.
‎Nu mai e timp. Nu pot face asta fără tine.
‎Batem palma?
‎Subtitrarea: Andra Foca